I am afraid of what I'm risking if I follow you Into the unknown
Fata Morgana mágiája
jelenleg aktív
„– Hercegnő! Mi történik? Mi ez a varázslat? – Ez egy átok, léteznie sem volna szabad, nem tudom, hogy a nővéreim miféle sötét praktikákat használtak, hogy létrehozzák, de már késő bármit is tenni. – Mi fog történni? – Egy másik világban fogunk felébredni. Mi és mindenki, akit elér az átok. Jól figyelj, Tücsök! Nem fogunk emlékezni arra, kik vagyunk, de ha előbb térnek vissza az emlékeid, mint az enyémek, el kell mondanod, ki vagyok! Tudnom kell! Nem bízok a testvéreimben, többé senkiben, csak benned! – Dehát...! Nem volt időm tiltakozni, kérdezősködni vagy tovább értetlenkedni, mert a pulzálás következő hulláma elérte a hercegnőt. Solana köddé vált, a következő hullámban pedig Notus és Boreas is, Calypsoval együtt. A falhoz hátráltam, de a harmadik hullám engem is elért. Mintha elfújták volna a gyertyát, a gondolataim, a félelmeim, az álmaim, a céljaim... minden eltűnt, eltűntem én is, egy teljes pillanatra megszűntem létezni, majd egy új világban ébredtem valaki másként.” – Részlet a Tücsök Tihamér történetéből
Fata Morgana
határa
Számos és számtalan
karakter állás
Csillámport szórunk
a hőseinkre
Jelenleg 27 felhasználó van itt :: 0 regisztrált, 0 rejtett és 27 vendég :: 3 Bots
Nincs
A legtöbb felhasználó (117 fő) 2021-02-23, 20:50-kor volt itt.
Még friss új kaszinóján a festék, amikor egy férfi lép be. Hollónak igen jó a szeme ehhez, rögtön kiszúrja, hogy amaz nem vendégalkat. Megindul felé, érdeklődni látogatása céljáról. Az érkezett keres valakit, s látszólag megtalálni véli a személyében. Egymás elé érve az egykori tollas nyitná a száját, de megelőzik. - Maga Demóna kis barátja? - szinte dézsából lehet önteni a gúnyt és a lenézést. Holló egyik szemöldöke a magasba szökik. Ő jobban szereti köszönéssel kezdeni. - Mit akar? - a hangneme leereszkedő. Ha a férfi maga jött, kíséret nélkül, nem valami fontos ember. Ha küldönc lenne, beavatták volna az alapvető illembe. Ki is dobathatná, elvégre nemcsak dísznek állnak a gazdag izomzattal felszerelt emberi a bejáratnál. Nem valami bölcs indítás, de az is igaz, hogy nehezen lehet kihozni a béketűréséből az egykori szárnyast. - Az a szuka tartozik nekem - a szóra Holló arca megrándul, nem tetszésére azonban csak egy rusnya vigyort kap - szóval 1 héten belül behajtom a tartozást, vagy rajtad, a korcsán, vagy azon a kurván… - a férfi alig tudja magába tartani fájdalmas ordítását. Az egykori tollas keze ugyanis villámgyorsan mozdult, s a bottal, amely szinte kötelező velejárója a megjelenésének istentelenül sípcsonton csapja a mocskos szájút. - Hogy mered?! - nyöszörög amaz, de Holló nem zavartatja magát. - A következő sértésnél az arcodba kapod - figyelmezteti jókedélyűen. - Mindamellett hajlandó vagyok törleszteni én az adósságát - adja a követelőző tudtára, hogy nem annyira méltóságteljesen, mint korábban, de célt ért. Az egykori szárnyas igazából örül, hogy kapott hírt Demónáról, pedig a formája kevéssé elegáns. Persze, letett már arról a tévképzetéről, hogy az a nő egyszer maga jöjjön el hozzá, és ne követelőzzön, hanem beszélgessen. Mondjuk megkérdezhetné, hogy van Holló. Az ilyesmi persze hiú ábránd. Ennek ellenére a Kaszinóban a vezetői poszt, amely ugyanolyan fontos, mint a madár kapcsolattartó, ügyfélszerző helye üresen ásítozik. A nőre vár, várna. Holló meglepetésnek szánta volna amannak. No mindegy. Mi mást várt Demónától? Így viszont kénytelen lesz maga betölteni azt a pozíciót. Kelleni fog egy mindenes.
✦✦✦
Óriási, megkönnyebbült sóhajt hallat, miközben bezárja a kaszinó bejáratát. Csoda, hogy sikerült végezniük. A rendőrök minden másodpercbe kapaszkodtak, amit legálisan itt tölthettek. Ezúttal tényleg közel jártak. Persze nem elég közel, hiszen végül semmit sem találtak, de Holló erősen gyanakodott. - Valaki köpött volna? - kérdi tűnődve Lucifert.- Azt hiszem a napokban beszélni fogok Hádésszel, hogy porszem kerülhetett a gépezetbe - mindig akad valaki, aki okosabbnak hiszi magát, úgy érzi, mindenkit ki tud játszani. A tollas inkább nem akart belegondolni, mi lehet majd a büntetése az árulónak, az Alvilág Ura bizonyára nem bánik majd vele kesztyűs kézzel. - Remélem nem sietsz, ihatnánk valamit lazításként - ajánlja fel Lucifernek a lehetőséget, miközben már veszi is elő a poharakat. - Ma megbontatta velem egy tehetősebb vendégünk az egyik 50 éves whiskynket. Kár volna hagyni, hogy mind eligyák előlünk - vigyorodik el, miközben átnyújtja a poharat, majd pedig a kettejük közötti asztalra helyez egy tálnyi jégkockát, hogy a másik kedvére kiszolgálhassa magát. Nem sajnálja tőle a drága italt. Kedveli az egykori kandúrt, sőt, a barátjának tartja. Nehezen idézi fel, honnan indul a pajtásságuk, mégis szerencsésnek érzi magát, hogy mellé sodorta az élet. A másik sokkal hálásabb, és értékesebb barát, mint Demóna bármikor is volt. Mégis, a nő alakja lépten-nyomon az elméjébe tolakszik, pedig annyiszor megfogadta már magának, hogy nem hagyja magát dróton rángatni. Ennek ellenére még az álmaiba is elkíséri, noha egészen furcsa alakot tud ölteni.
✦✦✦
Mostanában egyre nehezebben alszik el, mintha valami tépné, szaggatná az elméjét annak szegletéből. Mintha valamiről nem tudna, holott az a lénye szerves részét képezné. És azok az álmok… minden nap álmodik valamit. Nem feltétlenül rosszat, de általában nyomasztót. Az esetek nagy többségében holló. Komolyan, mintha a patrónusa lenne, vagy valami. Vagy ő lenne a patrónus. Most is, az éjszín madár képében vitorlázik át a kihalt tájon. Ki az, aki a kertjében csak tövises, kopár bozótost tart? Furcsa gusztus. Mégis végtelenül ismerős. Szólni kellene a kertésznek, hátha az hajlandó lenne feldobni néhány ötlettel. Eddigre a ködből kibontakozik a komor kastély alakja. Nem éppen hívogató, de tudja jól, hogy oda tart. Gyorsabbra is veszi a szárnycsapásait, átokverte hideg van. Egy ablakhoz reppen, de fogalmam sincs, miért éppen azt választja, s hangosan bezörget. Vár pár percet, de nincs reakció, így megismétli. Nincs válasz, hát újra és újra megteszi, nem akar beletörődni ebbe. Baljós előérzete van, így a ki tudja hanyadik után inkább körbenéz. Messzebb, egy ponton lángol a bozótos. Aggodalmasan arra indul. Nem is köd van, hanem füst? Közeledve emberek alakját szúrja ki, akik egy szarvszerű fejdíszes, szintén humanoid figurát kerítettek be, hiába van az ő oldalukon a számbeli előny, nehezen bírnak magányos, ijesztő alakkal. Erre ők maguk is rájönnek, így piszkos módszerekhez nyúlnak. Az egyik, akiknek a női alak hátat fordít, számszeríj idegére illeszt vesszőt. - Demóna - kiált fel Holló figyelmeztetően, mire az alak reagál is, még éppen idejében. A szárnyasnak ellenben nincs lehetősége megnyugodni, szárnytövét ugyanis egy nyílvessző szúrja át. Nem képes tovább repülni, a teste zuhanni kezd, keményen csapódva a földbe, ez pedig azonnali ájuláshoz vezet.
Felriad, ülne fel, de nem képes rá. Képtelen a szokásos módon hajlítani a hátát. A takaró érthetetlenül súlyosnak tűnik. A feje tetején, az orrán pedig furcsa, kúpszerű valami mutat a mennyezet felé. Csakhogy nem érzi, hogy bármi is lenne az előbb említett testrészén. Szépen lassan mozgatja a fejét, a kúp pedig azzal együtt vándorol. Hát jó… Kezével nyúlna, hogy megtapintsa mi lehet az, de az se a szokványos módon reagál. Némi küzdelem után sikerül kiszabadítania a takaró fogságából, ám ebben sincs sok köszönet. Ahogy maga felé emeli, a karja helyett fekete tollakkal borított szárny néz rá vissza. - Azt a rohadt! - kommentálja a látványt. Hát ilyen a világon nincs! Hevesen rugdosva, akár egy hátára esett teknős próbál kiszabadulni a takaró fogságából. Amint sikerül, megkönnyebbülten fellélegzik, holott az igazi, titáni küzdelem még hátra van. Nagyon nyomorultul festhet, ahogy minden erejével, össze-vissza gurulva próbál a hasára fordulni, de végül az is összejön. Halleluja! Persze még mindig nem jutott el oda, hogy ingatag madárlábaival leküzdje a gravitáció mozgását, de érdemes lépésről-lépésre haladni csupán, ha az ember fia teljesen random az álmából madárként ébred. Miközben ezen bosszankodik, csak sikerül magát felnyomnia, így ugyan kicsit dülöngélve, de már talpon vizslatja a szobát. - Azt hiszem, ma nem megyek be dolgozni - a telefonja a közeli asztalon pihen, ahova muszáj lesz eljutnia, hogy ezt megírhassa Lucifernek. Elrugaszkodna, hogy átugorjon a székre, még a szárnyaival is lelkesen csapkod, de ahelyett, hogy tartaná a magasságát, süllyed. Pocsék landolást hajt végre, csőrével a szőnyegbe fúródik. Csodálatos… Újra felküzdi magát karmos lábára, és apró, ugráló lépésekkel közelíti meg a lenti helyzetéből hatalmasnak tűnő asztalt. Úgy okoskodik, előbb a székre kell felmásznia, aztán onnan át tud majd kapaszkodni. Minden hasznosnak tűnő testrészét felhasználva sikerül felkapaszkodnia az ülőfelületre. Ott szusszan egyet, gondosan rákészülve a végső megmérettetésre. Talán a szék támlájáról kellene átugranom? Fogalmazódik meg a buksijában egy másik haditerv. Főleg a csőrét alkalmazva kapaszkodik fel. Kezd egyre komfortosabb lenni a hollólét. Teste emlékszik, hogyan kell mozogni, csak elszokott már ettől. Mindenesetre egy egészen elegáns mozdulattal sikerül elrugaszkodnia, aminek a végén az asztalon landol. Az utóbbin van még bőven mit csiszolni. Elugrál a tollakat tartó vedréhez, ahonnan kiemel egy rikító rózsaszín förmedvényt. Alapesetben biztosan hozzá sem nyúlna, nemhogy még a csőrébe vegye, de a szükség nagy úr. A toll vége ugyanis puha, így tökéletesen alkalmas a telefon böködésére. Lassú, ügyetlen mozdulatokkal nyomkodja a kijelzőt. Mindenesetre halad, ez a fontos. Vet egy utolsó pillantást a "művére", a rövidre fogott, beteget jelentő üzenetre. Nem minden betűt sikerült eltalálni, ettől kicsit részegesnek tűnik az iromány. Ezt azonban nem bánja, hihetőbb, hogy túlzásba vitte az italozást, mint az, hogy madárként ébredt fel. Elküldi, elvégre ez az első nap, mióta az eszét tudja, hogy nem megy be dolgozni. - No és, hogy a fenébe fogok visszaváltozni? - szemez tanácstalanul éjszín tükörképével.
Képességem
✦ Fel tudod venni a mesebeli holló alakodat. ✦ Meg tudod "szállni" a madarakat, akiknek a szemén keresztül láthatod, mi is történik Fata Morganaban. ✦ Demóna varázslatának segítségével más alakot is magadra ölthetsz.
Hölgyem, a letartóztatás helyett inkább meghívnám egy italra kegyedet...
Akinek az arcát viselem :
Freddy Carter
Itt lelsz rám ✦ Fata Morgana :
Észak (Frostcall)
✦ ✦ ✦ :
"Mondd, neked mit jelent, hogy annál nagyobb szeretet nincs
Mint ha másokért önként adnád az életed...."
A tükör mögött :
Mai'nan
2023-04-13, 22:49
Csillámporos üdvözlet illet téged
Cameron Marlowe ✦ Holló
„We are all someone's monster”
Kedves Cameron!
Úgy illik, hogy én fogadjalak el és megtettem volna már előbb, de csak most értem a teendőim végére, szóval bocsánat, hogy várnod kellett! No, de itt vagyok és csapjunk is bele akkor! Először is, hadd mondjam el sokadszorra, hogy mennyire örülök neked! Ha más karakterre esik a választásod, akkor is így lenne, mindig izgalmas új emberkéket köszönteni az oldalon és jó látni, hogy éledezik a közösség, de számomra külön öröm, hogy Holló mellett döntöttél. Mikor megírtam a hirdetést, nem sok esélyt láttam rá, hogy valaha is a sok szabad, kulcskarakter mellett elkelhet a madárka, de nagyon boldog vagyok, hogy tévedtem! Szerintem egész jó kis szálacskákat kapott (külön köszönet érte Lady T. userének, aki tovább fűzte a meséjét és csapott hozzá egy Lucifert is), na meg persze alaposan benne van a dolgok sűrűjében, ami garantálja az izgalmakat. Úgy sejtem, nem fogunk unatkozni! PM-ben már említettem, hogy mennyire tetszik a stílusod és imádtam Holló lapját olvasni! Még szerencse, hogy egyedül voltam és itthon, mert nehéz lett volna elmagyarázni, hogy azon vinnyogok, hogy egy simlis fickó madárként szerencsétlenkedik. Komolyan szuper! És persze a Demónra vonatkozó rész is, bár egy pici lelkiismeret-furdalásom lett attól, hogy Holló milyen jó barátja Demónának, aki viszont... nos, nem az meglátjuk, mit hoz számukra a jövő, de én most szívem szerint megölelgetném a tollast, hadd érezze, mennyire odáig vagyok érte. Oh, és nem csak én. Luci is! Nagyon kíváncsi leszek az ő történetükre is, kukkolni fogok, csak szólok! Egyébként az álom is nagyon ütös lett, annyira láttam magam előtt a jelenetet
Egy szónak is száz a vége, vagy száznak egy? Mindegy, a lényeg, hogy most befogom és utadra engedlek! Röpülj foglalózni és aztán nincs más dolgod, mint jól érezni magad!